![Шосткинщина прощалася зі своїми земляками-захисниками України фото Шосткинщина прощалася зі своїми земляками-захисниками України фото](/storage/thumbs/520/9D7/7Pl/AdcVzZVdUsmJkIaKEJIfW5Qb-metaU2NyZWVuc2hvdF8zMTguanBn-.webp)
4 жовтня у Шостці відбулося прощання із двома захисниками України.
Стегнієнко Анатолій Васильович народився 15 листопада 1971 року в селі Клишки Шосткинського району. Був єдиною дитиною у сім’ї. Після закінчення Клишківської середньої школи та проходження строкової служби Анатолій працював у рідному селі на сільськогосподарському підприємстві трактористом. Одружився у 2000 році, через деякий час доля подарувала родині донечку Марину. За словами рідних, Анатолій був спокійною та довірливою людиною, намагався ніколи не ображати інших, допомагати. Понад усе в житті він любив доньку і прагнув порадувати її – жоден похід до магазину не обходився без подарунку. Іншим захопленням були спортивні вправи, віджимання та підняття гир приносили чоловіку задоволення. Анатолій Васильович добре розумівся на техніці, мав власний скутер і мотоблок. Життя в селі пов’язане з нелегкою працею на землі та безліччю щоденних справ. Але за будь-яких обставин чоловік знаходив час подзвонити доньці та передати «привіт» маленькій онучці… яка вже ніколи не побачить дідуся.
Анатолій був призваний до лав Збройних сил України в червні цього року. Захищав Батьківщину та кожного з нас, мужньо виконав свій військовий обов’язок до останнього подиху. 27 вересня стрілець Анатолій Стегнієнко героїчно загинув в бою за Батьківщину, її свободу та незалежність. Вічна шана сину Шосткинщини! Доземний уклін родині Героя та щирі співчуття від жителів всієї громади.
Скубач Євген Олександрович народився 7 лютого 1992 року в Шостці, був молодшим братом у родині. Навчався в школі № 5, після закінчення якої здобув кваліфікацію механіка у Шосткинському технікумі. Все своє життя Євген працював на місцевих підприємствах слюсарем-ремонтником. Рідні згадують його як спокійну, добру та надзвичайно роботящу людину. Він не боявся ніякої роботи і вмів дуже багато, від слюсарства, зварювальних та токарних робіт до виготовлення рідкісних сувенірів з металу. Євген встигав все: дбайливо доглядати за племінними кролями (які родина придбала за його ініціативи) та за невеликою пасікою, виготовляти для рідних і друзів сільськогосподарський інвентар, допомагати на роботі колегам за кількома напрямками. Одного разу для коханої дівчини підготував особливий подарунок – вишукану троянду з металу, зроблену власними руками. Не дивно, що людина таких різнобічних вмінь та доброго характеру користувалася високою повагою друзів, знайомих і колег.
Червень цього року став для родини Скубач знаковим – Євгена було призвано на захист Батьківщини. Після проходження військового навчання у Франції чоловік виконував обов’язки стрільця-снайпера на передовій, в Донецькій області. 29 вересня Євген Олександрович прийняв останній бій. Загинув під час мінометного обстрілу позицій ЗСУ.
Світла пам’ять нашому Герою, людині високої честі та великого таланту!
Щирі співчуття рідним і всім, хто знав Євгена.