26 жовтня, в Шостці відбулася церемонія прощання із депутатом Шосткинської районної ради Мирославом Ляшком, який загинув на фронті, повідомили в мерії Шостки.
Ляшок Мирослав Віталійович народився 11 лютого 1991 року на ювілей свого батька. Дитинство хлопчика пройшло у Шостці. Змалечку виявився козацький характер – хлопчик ріс жвавим, веселим і непосидючим. Мирослав навчався у Шосткинській школі № 2, потім – у ЗОШ №5. Одним з найулюбленіших видів відпочинку була рибалка, у якій він досяг значних успіхів. Будь-якій справі він віддавався сповна, захоплюючись і не лінуючись. Так, маленькі перші карасики поступово змінилися солідними рибинами, а замість простенької вудки юнак рибалив сучасним спінінгом. Іншим захопленням Мирослава була гра на гітарі, він закінчив музичну школу та грав у складі аматорської рок-групи.
Паралельно з навчанням у вищому професійному училищі (за спеціальністю електрика) юнак заочно здобував освіту на юридичному факультеті Сумського держуніверситету. На відміну від багатьох, хлопець мріяв про службу в армії та наполегливо готувався до цього. Заняття силовими видами спорту, пробіжки, стрибки з парашутом – ці та інші активності зміцнили тіло і дух. Мирослав ріс у дружній родині справжніх патріотів, з дитинства цікавився національно-визвольним рухом українців, розмірковував над роллю окремої людини у вирі історії. Пізніше він скаже: «Мій шлях – це шлях боротьби. Перший пункт декалогу українського націоналіста: «Здобудеш Українську Державу або згинеш у боротьбі за Неї.».
Армійську строкову службу Мирослав Ляшок проходив в Житомирі, у складі 95-ої окремої десантно-штурмової бригади.
Після повернення з армії юнак вступив до Сумського державного університету. З початком буремних подій 2014 на Майдані батько Мирослава Віталій вирушив до Києва, а син залишився у Шостці – терміново збирати групи для ротації. Тоді і відбулося знайомство з Іваном Євдокименком, яке переросло у міцну дружбу та душевне братерство. Коли ситуація на Майдані досягла кульмінації, юнак терміново поїхав до столиці та приєднався до руху народного спротиву. Психологічна напруга, холод, сутички з поліцією – таким запам’яталися ці дні справжнім патріотам. В цьому ж, 2014 році, обидва юнака записалися добровольцями та стали на захист Батьківщини в складі Збройних Сил України. У червні 2014 року Мирослав був зарахований, на той час, в батальйон спеціального призначення «Азов»… Побував в найгарячіших точках фронту, захищав Маріуполь, Мар’їнку, Іловайськ, за що мав нагороди. Саме в той час Мирослав підняв державний прапор з написом - «ШОСТКА» на Сході, під кулями рашистів у Широкиному Донецької області, потрапивши на центральні ТВ канали. Молодий юнак став яскравим символом незламності українців, їх волі до перемоги та віри.
Після повернення з фронту Мирослав продовжив здобуття вищої освіти, а також починає активно займатися суспільно-політичною діяльністю. Започатковує та очолює громадське об’єднання учасників АТО та бойових дій «Братерство», входить до складу ініціативної групи по перейменуванню об’єктів топоніміки, допомагає у створенні Меморіалу захисників України. Часто зустрічається з молоддю, передаючи кожному свою любов і повагу до козацьких традицій та України. Був одним із засновників і організаторів національно патріотичного, вишкільного табору ім. Івана Євдокименка, який героїчно загинув при обороні Донецького аеропорту.
Під час навчання в інституті Мирослав зустрів кохання свого життя – дівчину Юлію, яка стала його натхненням. Пара багато подорожувала Шосткинщиною та Україною, підкорила Говерлу, обожнювала походи та сплави на плотах. У 2018 році чоловік закінчив Сумський державний університет за спеціальністю економіст, отримавши ступінь магістра. У 2020 році його було обрано депутатом Шосткинської районної ради та головою депутатської фракції. В його характері неймовірним чином поєднувалась ніжність і мужність, надійність і шляхетний авантюризм, турботливість і принциповість.
З перших годин повномасштабного вторгнення рашистів Мирослав Ляшок став на захист рідної землі, у складі 153-го батальйону тероборони. Мирослав боронив спочатку Сумщину, а потім – схід України. Під час боїв за місто-фортецю Бахмут отримав поранення. Після реабілітації повернувся на фронт у складі легендарного «Азову». 21 жовтня командир відділення взводу спецпризначення, сержант Мирослав Ляшок отримав тяжкі поранення під час виконання бойових завдань по захисту України. Через два дні Героя не стало…
Шосткинщина втратила одного з найкращих синів, мужність і патріотизм якого є прикладом для всіх нас.
Йому назавжди буде 32…
Доземний уклін світлій душі!
Вічна шана і вічна дяка!